EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
- Hei. - Hei. Førstebetjent Ferraci, 36..
- Norbert. Det var jeg som ringte. - Ok.
Kroppen ligger der inne. Vi har ikke rørt noe.
Bra, da tar vi over nå. Gallieni, sperr av området rundt sagbruket.
- Szofia, Bertrand, bli med meg. - Vi sperrer av.
Offeret er en hvit mann som ligger på ryggen.
Armer og bein er surret fast med ståltråd.
Han er kastrert, og hodet er saget av...
...med en sirkelsag.
Hodet er plassert til høyre for kroppen.
Man kan se spor etter en sprøyte på halsen...
...som ved de to tidligere drapene...
...hvilket bekrefter det jeg fryktet.
Dette er Knelerens metode.
Med tanke på at hun sitter i fengsel...
...tror jeg vi står overfor en copycat.
Da dere tok henne for 25 år siden, hvor mange hadde hun drept da?
Åtte.
Så om vi ikke tar denne galningen snart, så blir det en storeslem.
Gå gjennom alt.
NYHETENE KL. 13
Hei og velkommen.
På nyhetene i dag, tirsdag: Etter 25 år begynner det igjen.
Det er begått et tredje drap i Paris-området.
Det finnes likheter med Knelerens seriemord på 90-tallet.
Vi har med oss en ekspert på seriemordere, Stéphane Bourgoin,
som har skrevet flere bøker om emnet.
God dag, herr Bourgoin. Påminn oss om hvem Kneleren er.
Det er tilnavnet mediene ga Jeanne Deber.
Hun ble pågrepet for 25 år siden for å ha drept åtte menn
på bestialsk måte.
Det var fedre som var voldelige, hadde begått incest eller reist fra familien.
Så i hennes øyne fortjente alle ofrene å dø.
For Kneleren var drapene en måte
å gjenopprette tingenes naturlige orden på.
Prater vi om et menneske, en kvinne? Eller handler det om et dyr?
Du tar opp noe viktig. Hun er en kvinne.
Men hun imiterer samtidig den verste råskapen blant rovdyrene
i dyreriket.
Og nå har en copycat begått en lignende forbrytelse.
Så om man følger ditt resonnement, burde vi vente oss fem nye offer.
Innen kriminologi kan man aldri være sikker, men jeg tror dessverre det.
Har du truffet Kneleren personlig?
Fortsatt den dag i dag, 30 år etter, har jeg aldri truffet Kneleren.
Hun forblir, tross alt, et mysterium for alle.
Til og med på den tiden
husker jeg meget godt at mediene aldri publiserte bilder av henne.
Vet vi hvor hun er i dag? Vet vi om hun lever?
Hun lever ennå, og ifølge myndighetene sitter hun i fengsel,
for hun ble dømt til livstid i fengsel
uten mulighet for prøveløslatelse.
FØRSTEBETJENT FERACCI
Teknikerne fant ingenting på åstedet, men jeg har identifisert offeret.
Offeret ved sagbruket heter Stéphane Fayon.
Hans kone meldte ham savnet for to dager siden.
Har du informert familien?
Ettersom det var så stygt, tenkte jeg å dra hjem til dem.
God idé.
Betjent, siden Cellier sluttet, har vi ingen gruppesjef.
Jeg søker på jobben.
Jeg skal se hva jeg kan gjøre.
- Førstebetjent? Dette kom til deg. - Takk.
JEG KAN HJELPE DERE. JEANNE
FENGSEL
Jeg har vært her i 15 år, og det er første gang hun får besøk.
- Jeg vet ikke engang hva hun har gjort. - Hvordan er hun?
Hun oppførte seg bra helt til hun angrep en vakt forrige måned.
Ikke kryss den gule linjen.
God dag, Jeanne.
Lenge siden.
Hei, Dominique.
Sett deg, du ser trøtt ut.
Er det på grunn av copycaten min?
I brevet sa du at du kan hjelpe meg.
Hvor langt har dere kommet?
Jeg kan ikke fortelle noe.
- Så dere har ingenting. - Og du?
Kjenner du morderen?
Kanskje.
Hva vil du?
Jeg kommer til å dø i fengselet. Jeg vil være ute under etterforskningen.
- Husarrest. - Med havutsikt og romservice?
Kom tilbake til virkeligheten.
Politisjefen vil aldri gå med på det.
Jeg kan sørge for at du får bedre forhold her.
Dere vet ingenting om morderen, og mediene snakker ikke om annet.
Folk begynner å bli redde.
Det var en ting til.
Jeg lytter.
Jeg vil bare prate med én person...
Sønnen min.
Har hun en sønn?
Ja, det ble dysset ned på den tiden.
Kan du forklare?
Jeanne Deber heter egentlig Jeanne Carrot.
Hun ba om å få skifte navn da hun ble tatt, for å beskytte sønnen.
Vi funderte lenge på saken og gikk med på det i bytte mot hennes tilståelse.
Det var ikke enkelt å fikse,
men offisielt ble hun erklært død i en flystyrt.
Hvem visste om det?
For å være ærlig, veldig få.
Det var hemmeligstemplet.
Ikke engang dommeren visste det under rettssaken.
Om vi antar at jeg går med på dette...
Vet du hva Damien Carrot gjør nå?
Ja.
Alle enheter. Det kommer noen.
To svarte firehjulsdrevne biler.
De åpner døra.
Objektet har ankommet. Jeg gjentar, objektet har ankommet.
Ok, de legger dopet i bilen.
De har våpen. Jeg gjentar, de har våpen.
Av Kalasjnikov-typen.
Vær klare. De skal til å dra. De lukker bildøren.
De går inn i bilen.
Kjøretøyet beveger seg.
Vær klare til å gå inn.
Gå inn!
Politi! Hendene på hodet!
- Politi! Hendene på hodet! - Vis hendene!
Vis hendene! Nå!
Ut med deg!
Opp med farten! Legg deg.
Det er ok, jeg beveger meg ikke. Slutt... Din jævel!
Hva gjør du? Dra til helvete!
Din tur. Opp med farta!
Ikke si noe! Ikke si noe til de jævlene!
Slipp meg! Det gjør vondt!
Hold kjeft.
Til venstre.
Vent...
Vær så god. Sett deg.
Det er bra. Takk.
Ok, ta av meg disse, for faen.
Hvorfor ødela dere dekkidentiteten min?
- All jobben er forgjeves nå! - Jeg hadde ikke noe valg.
Hva mener du?
Hei, Damien.
Innsatsen din var ikke forgjeves, vi kan ta dem.
Ok, du kan gå. Takk.
Hvordan går det med deg?
Og Lucie?
Er det bra med henne? Jeg har ikke sett henne siden bryllupet deres.
Du har vel ikke fått meg hit bare for å spørre om henne?
Jeg burde ikke fortelle, men jeg etterforsker en rekke forbrytelser
som merkelig nok ligner dem din mor begikk.
Rosinen i pølsa er at jeg besøkte henne i fengselet. Hun ba meg gjøre det.
Hun sier at hun vet ting og vil hjelpe til, men på én betingelse.
Hun vil samarbeide med deg. Kun deg.
Så du våger deg på å foreslå det?
Hvem skulle ellers gjøre det?
Hvordan vet hun at jeg er snut?
Vet hun andre ting om meg og familien min?
Å spørre meg hva din mor vet er som å spørre meg om Kristi grav eksisterer.
Jeg vet ikke.
Min mor har vært død for meg i 25 år.
Jeg kommer aldri til å prate med henne.
Jeg vet ikke om jeg kommer til å gå med på avtalen.
Bare tenk på saken.
JEANNE DEBER-SAKEN
Jeg forstår hva du føler.
Vi har allerede tre offer. Jeg trenger din hjelp, Damien.
To måneder uten den var lenge.
Jeg er her nå.
Jo da, men hvor lenge?
Jeg er lei av å være gift med et spøkelse.
Jeg er lei av å være redd hele tiden.
Å ikke vite hvor du er, eller hvem du er sammen med.
Jeg vil ikke få høre at du aldri kommer tilbake.
Jeg elsker deg, kjære.
Men jeg trenger mer.
Jeg vil ha dette barnet...
Men med deg.
Jeg trenger deg her.
Så hva?
Vil du at jeg bytter jobb?
Nei, men...
Kanskje du kan slutte med dekkoperasjoner?
Jeg har hørt at sånne som meg kan bli trafikkpoliti og hjelpe barn over gaten.
Så teit du er.
Åtte, ni, ti, elleve, tolv,
tretten, fjorten...
- Femten... - Damien, hør på meg, min elskede!
Jeg må reise langt vekk veldig lenge. Jeg må gjøre det. Tilgi meg.
- Jeg vil alltid være her. Jeg elsker deg. - Politi! Reis deg!
Reis deg! Hendene på hodet!
- De vil ikke gjøre deg vondt. - Hold hendene der.
- Jeg kommer alltid til å være med deg. - Si at han skal slippe deg!
Ikke vær redd. Jeg er her. Jeg elsker deg.
Mamma! Mamma!
Jeg kommer tilbake. Jeg elsker deg.
Nei!
Jeg elsker deg. Aldri glem det.
Mamma!
- Går det bra? - Ja.
Hva drømte du?
Ingen jævla anelse. Jeg er tørst.
Ministeren traff sin tyske kollega for å snakke om den økonomiske planen.
Han vil at det fransk-tyske forholdet er sentrum for samtalen.
Jeg er sen, jeg må dra. Ninon kommer tilbake i kveld.
Morfaren din kan komme på middag. Det vil han vel bli glad for?
- Ja. - Fikser du maten?
Ok.
- Vi ses i kveld, kjære. - Vi ses.
...ingen utvikling i etterforskningen på Knelerens copycat.
Dette sier Marie Fayon, det siste offerets kone.
Han ble funnet lemlestet på et sagbruk i utkanten av Paris.
Politiet stilte fæle spørsmål om privatlivet vårt.
Alle skal vite at Stéphane var en enestående mann.
Han var en god mann og en fantastisk far. Han var ikke som Jeanne Debers offer.
Vi kommer til å savne ham. Unnskyld.
For øyeblikket vet politiet ingenting om morderens motiv.
Og til slutt, gult værvarsel...
Det er den 4. november 1991. Jeg er førstebetjent Feracci.
Jeg er med Jeanne Carrot
for å bekrefte hennes ansvar i de åtte drapene hun er mistenkt for.
Fru Carrot, tilstår du drapet på Herr Brac,
som ble funnet i skogen den 24. april 1984?
Ja.
Tilstår du drapet på Herr Chevalier, som ble funnet den 17. november 1986?
Ja.
Og drapet på Herr Fieuzal, som ble funnet på et sagbruk den 14. september 1987?
Ja.
Tilstår du drapet på Herr Laurent, som ble funnet den 17. mars 1988?
- Han ble druknet i bilen sin. - Ja.
Og drapet på Herr Latour...
...som ble funnet i stuen sin den 20. april 1989.
Ja.
Tilstår du drapet på Herr Fontaine, som ble funnet den 16. februar 1990...
...i sengen sin?
Ja.
Og drapet på Herr Lecomte som ble funnet den 9. oktober 1990 i hjemmet sitt?
Ja.
Og til sist, Fru Carrot, tilstår du drapet på Herr Sanson,
som ble funnet den 23. januar 1991...
...i et bur?
Ja.
Greit. Vil du uttrykke anger?
For å ha gjort samfunnet en tjeneste? Nei.
Et siste spørsmål, Fru Carrot...
Din mann, Damiens far, forsvant for over ni år siden.
Sto du bak det?
Nei.
...spørsmål, fru Carrot.
Din mann, Damiens far, forsvant for over ni år siden.
Sto du bak det?
Nei.
Jeg har to betingelser.
Jeg lytter.
Ingen i 36. arrondissement får vite noe om mitt forhold til
eller mine besøk hos Kneleren.
Og den andre betingelsen?
Ingen får fortelle Lucie at den kvinnen eksisterer.
Hun tror min mor er død. Sånn skal det fortsette.
Klarer du det?
Ja.
Agent Stern, sikkerhetspolitiet.
Jeg overvåker Fru Deber.
- Er du alene? - Skulle vi ikke være diskrete?
Offisielt så har Fru Deber forsøkt ta livet av sig.
Hun ligger i koma på psykiatrisk.
Det hindrer politiet i å forsøke å avhøre henne.
- Bra. - Det samme gjelder journalistene.
Da går vi.
Hei, Damien.
Fru Deber, beklager, men jeg vil holde det på et profesjonelt nivå.
Har du tatt med bildene?
Bra.
Jeg sier fra om jeg finner noe.
Vent. Er det alt du har å si?
Ja.
Ha det, Damien.
Hun manipulerer oss. Hun ville bare ha et miljøskifte.
Jeg vet ingenting om det akkurat nå.
Damien, det blir ikke lett, men du må holde ut,
ellers gir hun oss ingenting.
- Er Ninon tilbake? - Nei. Faren hennes er sen.
- Skulle ikke jeg lage mat? - Du sa ingenting, så jeg fikset det.
Jeg hadde ikke tid, så jeg tok med libanesisk take-away.
- Jeg vet at morfar elsker det. - Har du ikke hatt tid?
Ta det rolig, Lucie...
Jeg har gode og dårlige nyheter.
Damien, ikke prat tull. Datteren min er allerede sen.
Det blir ikke flere dekkoperasjoner.
Jeg begynner på 36. som gruppeleder.
- Hvordan er det mulig? - Jeg ringte Feracci i morges.
Jeg sa at jeg ville bytte jobb.
Han mente profilen min stemte med det han søkte.
Og den dårlige nyheten?
Ferien er over.
De har en vanskelig etterforskning. Han trenger folk.
Du kunne ha sagt noe.
Men det er greit,
så lenge jeg ser deg hver morgen og kveld.
Det funker for meg.
Jeg skal drepe ham.
- Et kyss til, vennen. - Vi ses neste uke, pappa.
- Hei, jenta mi. - Hei, mamma.
Jeg kommer straks.
Tuller du?
Jeg var urolig. Når jeg ringer, så svarer du!
Damien!
- Går det bra? - Så glad jeg er for å se deg.
Jeg også, vennen.
- Er du tilbake for en stund? - For alltid.
Ja!
- Pappa ga meg et nettbrett! - Vis meg.
- Beklager at du måtte se det. - Intet problem. Ikke for meg, iallfall.
- Hei. - Hei, Charles.
- Hei, kompis. - Hei, morfar.
- Hygget du deg hos pappa? - Jeg har ikke sett mye til deg.
- Nei, men det blir annerledes nå. - Hvorfor?
Jeg skal forklare.
En god vin for å feire. Åpne flasken nå, så den får luftet seg.
Takk.
Hva handler etterforskningen om?
En pågående sak. En seriemorder.
Seriemorderen alle prater om?
Ja.
Den som kopierer Kneleren?
Akkurat.
Skål for etterforskningen din, da.
Jeg traff henne, i ettermiddag.
Hun tilbød seg å hjelpe politiet.
På én betingelse...
At hun kun skal samarbeide med meg.
Hvorfor gikk du med på det?
Vi har alltid klart å skjule det. Ingen vet det.
Husker du tiden din på psykiatrisk?
De voldsomme utbruddene dine?
Men du klarte
å skape deg et nytt liv med Ninon og Lucie, langt unna alt det der.
Langt fra henne.
Ikke la henne ødelegge alt.
Jeg orker ikke tanken på at folk fortsatt dør på grunn av henne.
Og hvordan gjør du det med Lucie?
Skal du lyve?
- Det har vi jo gjort i årevis. - Nei.
Fram til i dag var moren din død.
Takk for maten.
- Er du her allerede? - Vi har mye å gjøre.
Hvordan går det med søknaden om å avhøre Jeanne Deber?
Det er komplisert. Hun ligger i koma etter et selvmordsforsøk.
Vet man hvorfor?
Nei.
Szofia, jeg tabbet meg ut.
Jeg vet at det betydde mye for deg, og du har ofret mye for det.
Din kompetanse og ditt arbeid her er upåklagelig.
Men selv om du fortjener det, så får du ikke Celliers jobb.
- Jeg må ansette en annen. - Hvem?
Kom.
Vel. Achille, datafyren vår.
Førstebetjent Gallieni.
Og Bertrand, juseksperten vår.
Dette er Damien, deres nye gruppeleder.
Jeg skal ikke fortelle alt, men han var 3 år i den nasjonale innsatsstyrken, BRI,
to år hos kriminalpolitiet, og fem år med jobb under dekkidentitet.
Siden Cellier sluttet, og med tanke på deres strålende resultat,
besluttet sjefen å ta inn noen utenfra
for å lette litt på trykket hos oss, og for å få hans erfaring.
Ok? Spørsmål?
Skal vi begynne?
Kom igjen.
Knelerens og copycatens fremgangsmåte er identiske i de tre drapene.
Kvelning i det første drapet, med cellofan.
Dette er Knelerens verk.
Og dette gjorde copycaten hennes.
Det andre: Også kvelning. Dette gjorde Kneleren.
Dette gjorde copycaten vår.
Det tredje og siste, når det gjelder copycaten. Kastrering og halshugging.
Dette var Kneleren.
Og dette var copycaten.
Ofrene ser ikke ut til å ha noe til felles.
Det første var en militær.
Det andre var sosialarbeider for barn.
Det tredje offeret var dommer.
Alle hadde fått en sprøyte langt nede på halsen.
Morderen bedøvet dem, og vekket dem for å drepe dem.
Slik Kneleren gjorde.
Det som skiller seg ut, er copycatens ofre.
Ingen vold,
ingen incest, ingen utroskap, ingen forlatt familie.
Ofrene ser ikke ut til å ha noe til felles med Knelerens ofre,
så vi har ikke noe motiv.
Vi har ingenting som kan forhindre neste copycat-drap.
Om vi følger Knelerens mønster, kommer neste offer til å bli druknet i bilen sin.
Alt vi har, er en silhuett. Det kan se ut til å være en mann.
Det virker... Unnskyld meg. Fortsett.
Jeg kommer tilbake. Hallo?
Ja, Stern, jeg lytter.
På stedet?
Ok, vi er på vei.
Tenker du å gjøre alt hun vil?
Bare om det er overbevisende.
Hei, Damien.
Hva gjør vi her?
Det lukter godt.
Blodlukten?
Nei, min sønn. Det lukter treverk.
Skal vi gå?
Følg meg.
Mitt tredje offer...
...Alain Fieuzal...
...voldtok barna sine analt.
Jeg ventet til han våknet før jeg kastrerte ham.
Spar oss detaljene.
Han ba meg slutte.
Jeg ventet til han forblødde før jeg saget av ham hodet.
Nå holder det.
Jeg prøver å hjelpe dere.
Copycaten drepte på identisk måte.
Hodet lå til høyre for kroppen.
Ja, det er vel poenget?
Den gangen publiserte avisene et speilvendt foto.
Så det lå til venstre for kroppen.
Copycaten burde ha begått den feilen.
Det betyr at personen har tilgang til domstolens dokumenter.
Kan det være en av kollegaene fra den tiden?
Det er en kort liste. Rettssaken gikk for lukkede dører. Det var knapt noen der.
Noe mer å tilføye?
Nei, jeg er ferdig.
Og vi var nødt til å komme hit for at du skulle forklare det?
Jeg ville ha litt frisk luft.
- Hei! - Hei!
- Er det mer? - Ja, i bagasjerommet.
Ta med nøklene, de sitter i tenningen. Takk, Virginie.
Legg dem på bordet.
- Så, hvordan gikk det i går kveld? - Som vanlig.
- En fin restaurant og en stilig bar. - Og?
En ganske het natt, må jeg si.
Og da jeg våknet, var drømmeprinsen vekk.
- Han var ikke den rette. - Jeg vet ikke om han finnes.
- Og gjenforeningen din? - Topp. Damien har skiftet jobb.
Nå slipper han å flytte med jobben.
Så bra. Jeg sa det ville ordne seg.
Fyren er god.
Vi leter etter spor i to uker. Så dukker han opp og finner dette umiddelbart.
Jeg lurer på hva en politiinfiltratør gjør her.
Han er god.
- Kommer du noen vei? - Ja.
Det er ikke dommeren. Han har vært død i tre år.
Psykiateren, professor Muller, som traff henne i fengselet,
så aldri bildene av åstedet. Han har vært i Japan i en måned.
Anklageren er over 80 år. Han bor på aldershjem.
Han var hjemme drapsnatten og sier han aldri viste dokumentet til noen.
Jeg har ikke pratet med advokaten, Lanceret, som hadde saken.
Det er advokaten.
Ja, god dag. Ja. Takk. Vær så god og fortsett.
Hva?
Vent, når skjedde det?
Takk skal dere ha. Takk.
Det var innbrudd hos advokat Lanceret for to år siden.
Tyven tok filer, blant annet de som omhandlet Kneleren.
Jeg trodde ikke noen kunne ha interesse av en 25 år gammel sak.
Men nå når man prater om Knelerens copycat...
- Og utgangsdøren var ikke brutt opp? - Nei.
Kan en venn eller nær bekjent ha gjort det?
Jeg forteller ikke vennene mine hvor jeg oppbevarer skapnøkkelen.
Min kone er død.
- Barna mine bor utenlands. - Har du noen ansatte?
Ja. Eller hadde, en vaskedame. Hun har pensjonert seg. Agnès.
Agnès Séverin.
Hadde hun nøkler til leiligheten?
Ja, selvsagt. Jeg stolte fullstendig på henne.
Hun jobbet for meg i 27 år.
Visste hun hvor du oppbevarte dokumentene?
Ja, hun rengjorde overalt.
Hun støvsugde til og med i skapet.
Pratet du med henne om Kneleren?
Det husker jeg ikke.
Hun var allerede hos meg da jeg begynte å jobbe med saken.
Men jeg tror ikke det kan være henne.
Jeg tror hun er uklanderlig.
Vi vil sjekke uansett.
Advokat Lanceret sa at døren ikke var brutt opp.
Han bor i sjette etasje. Det er vanskelig å ta seg inn vinduet.
Vi vet at du hadde nøkler.
For en frekkhet å kalle meg tyv.
- Har dere ikke noe bedre å gjøre? - Vi forhører oss bare.
Er du gift?
Min mann er død.
- Hvem er det? - Baptiste, sønnen min.
Fostersønnen. Min mann og jeg var fosterforeldre.
Vi likte barnet, så vi adopterte ham.
- Hvor gammel er han nå? - 44 år.
Har du adressen hans?
Han bor her til han finner et sted han har råd til.
Han jobber deltid som statstjenestemann. Det er en skikkelig jobb.
- Kan vi få se rommet hans? - Hvorfor?
Skal dere få ham i vanskeligheter? Han er en god gutt!
Da har han ingenting å frykte.
Det tar ikke lang tid.
Det er oppe.
Vær så god. Jeg har et dårlig bein. Ikke rot der oppe!
Nei, ikke det rommet, det er mitt. Midt imot!
Hei, mamma. Hvem sin bil er den utenfor?
Politiet. De leter etter en fil de tror jeg stjal fra Lanceret.
- Jeg må gå. Unna vei! - Håper ikke du har gjort noe dumt.
- Baptiste, kom hit. - Pass!
Stans! Det er politiet! Stans!
Stans!
Vi sier ifra til de andre og etterlyser ham.
Baptiste Séverin.
Mor ukjent. Flyttet mellom fosterfamilier. Han er formodentlig ugift og barnløs.
Ingenting i strafferegisteret.
Adoptivmoren og kollegaene sier at han er omhyggelig
og en kjærlig sønn.
Hva ga husransakelsen?
Ingen personlige eiendeler på rommet. Mobilen er død.
Achille holder på å gå gjennom dataen hans. Eller, dataene.
Det er mye kode, så det er vanskelig.
Ok, jeg ringer politisjefen. Vi begynner å lete.
Det var vrient, men jeg har kommet meg inn på Séverins første data.
Jeg fant noe spennende.
- Fortell, da! - Mail mellom ham og Kneleren.
Han har forsøkt å slette alt, men jeg fant nylige meldinger.
"Jeg gjorde nøyaktig som du ønsket. Håper du er fornøyd med meg.
Stolt av meg."
Knelerens svar: "Lykke til."
Faen! Jeg visste det. De samarbeider.
Be ham ringe meg. Det er viktig.
Det er Kneleren! Hun har skapt sin egen copycat.
Hva?
Vi har funnet mail mellom henne og Séverin!
Han drepte for å få komme ut.
Tre personer har dødd for at hun skulle få treffe meg.
Tekst: Marie Wisur Lofthus